Pagaidi! Pagaidi! Ja man jāmirst...
Es gribu zināt... Es gribu redzēt tavu seju.
Vidoks ir miris!
Vidoku nodeva viņa paša mīļotā
Vidoks atzīts par vainīgu
Vidoks bēguļo
Vidoks iet citu ceļu
Ieslodzītais kļūst par cietuma galveno uzraugu
Vidoks un jaunā policija
Vidoks tiek apbalvots
Vidoks tiek atlaists
Vidoks izveido savu izmeklēšanas biroju
Vidoks un Nimiers Inteliģences aģentūra
Kretīns!
Kas ir? Ko tev vajag?
Labvakar. Etienijs Boissets, žurnālists.
Man nav vajadzīgi nekādi āksti.
Es neesmu tikai žurnālists.
Es rakstu par Vidoku. Esmu viņa oficālais biogrāfiķis.
Kas te smieklīgs?
Viņam nav vajadzīgs,lai par viņu rakstītu memuārus. Ja kāds kaut ko rakstītu...
es būtu pirmais, kas par to zinātu. Es esmu viņa partneris. Redzi!
Pagaidiet, es Jums ko parādīšu. Skatieties.
Viņš man atrakstija.
Vidoks gaidīja mani. Es zvēru. Viņš taisījās to pārlasīt.
Paskatieties taču.
Tu vēl nezini!? Vidoks ir miris.
Jā, tieši tā. -Tieši tā, kas?
Ko tu vēl gribi? -Es gribu pabeigt savu rakstu.
Man jāatrod slepkava.
Vidoka slepkava? Nabaga puisis.
Man jāatrod viņa slepkava.
Tā ir vairāk kā tikai biogrāfija. Vajadzīga atriebība. Viņa atriebība.
Pazūdi no šejienes.
Tinies! Tad es tevi aizmirsīšu. -Palīdziet man. Pastāstiet man ko Jūs zināt.
Jūs veicāt izmeklēšanu? Abi kopā?
Jūs neko netaisaties darīt? -Tas kas viņu nogalināja ir pārāk varens!
Es varu Jums palīdzēt.
Pastāstiet kas notika. Tad kļūs skaidrāks.
Pastāstiet kā tas viss sākās.
Tas sākās pirms nedēļas ar diviem bagātniekiem.
Belmontu un Veraldi.
Bezsakars. Ne jau tāpēc ka viņiem trāpija zibens...
Ja vienam cilvēkam iesper zibens, tā ir nejaušība.
Bet ja tas notiek ar diviem, tad tā ir sazvērestība.
Vēl jo vairāk ja tie ir Belmonts un Veraldi. -Kas viņi ir?
Belmonts bija ievērojamākais ieroču ražotājs Francijā.
Veraldi - ķīmiķis.
Viņš taisīja sprāgstvielas Belmontam.
Un kas par to?
Kā kas!? Tas ir smags trieciens mūsu armijai.
Mums nedrīgst būt vājās vietas. Īpaši tagat.
No kā Jūs baidāties? No vāciešiem?
Pateicoties viņiem Jūs esat pie varas.
Es baidos no uzbrukuma, kas nāktu no iekšienes.
Reformas nav īpaši populāras.
Tiešām!? -Parīze ir pilna ar sazvērniekiem.
Orleānisti, bonapartisti,republikāņi.
Sazin vēl kas!
Es ar politiku nekrāmējos.
Maniem cilvēkiem trūkst laika.
Šie zibeņi, tas jau iet pārāk tālu. Jums vajadzētu uzņemties šo lietu.
Jūs mani atlaidāt. Vai tad jau aizmirsāt?
Nē, tas nav iespējams. Pārāk daudz darba.
Jūs nesaprotat? Monarhija ir apdraudēta.
Es baidos, ka varētu sekot vēl kāds zibens spēriens.
Maksājiet. Un es padomāšu par to.
Ētika jums laikam ir sveša?
Jūs slēpjat savus talantus, Vidok.
Un kā deļ tas ir?
Neaizmirstiet.
Jums ir laiks līdz nākamam negaisam.
Napoleons lika pārkausēt visus pulksteņus lielgabalos.
To vienmēr bija par maz.
Darbnīcas bija izveidotas baznīcās. Līdzigi šai.
Šī ir laba vieta. Pavisam tuvu Dievam.
Jā, bet ne uz ilgu laiku. -Kāpēc?
Kas par jautājumu. Tikai Belmonts zināja visus noslēpumus.
Vai Jūs zināt kaut ko par viņa nāvi?
Tas viss ir Lielās dzīves teātris.
Belmonta panākums bija uguns. Un viņš mira no uguns.
Jūsu boss nekur negāja bez savien miesas sargiem.
Viņš nebaidījās tikai no spokiem vien? -Jā, viņš no kaut kā baidījās jau ilgu laiku.
Vai viņš nodarbojās ar netīrām lietām?
Godīgāku cilvēku kā viņš būtu grūti atrast.
Laigan viņam piemita dažas sliktas lietas...
bet viņš ir pelnijis, lai mēs uzsauktu tostu par viņu.
Kādas sliktas lietas? -Labi, es jums pateikšu.
Belmonts...
Ko jūs ar to domājat? -Viņš bija kā gleznotājs, ja jums tā tīk.
Tikai viņa gleznas bija viņš pats.
Vai viņš bija precējies? -Jā. Pats ar savu draudziņu.
Kas tur notika? -Nekas neparasts.
Degošs strādnieks. Mēs taču taisām pulveri.
Mūsu apģērbs ir pilns ar to.
Pagaidiet. Kad Belmontam iespēra zibens...
viņš aizdegās kā lāpa.
Varbūt viņa drēbēs bija pulveris.
Beidziet.
Viņa drēbes tiek mazgātas. To dara mazgātājas.
Tas nu būtu pārāk bezatbildīgi.
Neaizmirstiet iekļaut mani savā aizdomās turamo sarakstā.
Eksplozija Austerlicā.
Neliela tehniska kļūme.
Paldies, seram Belmontam.
Jauka sieviete...
Pasteidzies. Neaizmirsti par nākamo negaisu. Ejam!
Izkatās, ka tas būs drīz.
Belmonta drēbes?
Mazais nēģeris tās mazgā. Gandins.
Kur viņš ir? -Gludina.
Tūlīt pasauksim.
Gandin!
Tu esi Gandins? -Es neko neidzarīju.
Tu esi Gadins vai nē?
Tu tīriji Belmonta drēbes dienā kad viņš mira?
-Es neizdarīju neko sliktu. -Tīriji vai nē?
Es neko nezinu. -Tīriji vai nē?
Es tev ģimi izgludināšu!
Pietiek, velns parāvis!
Atvainojiet mani. Tas viss dēļ negaisa.
Tu izmazgāji viņa drēbes? -Nē.
Kāpēc nē? -Viņi teica man to nedarīt.
Kas viņi? Kas tie bija? -Es redzēju virpuli.
Nē! Es saņēmu vēstuli...
Tad tu proti lasīt? -Nē, nē.
Belmonta and Veraldi drēbes vairs nav jāmazgā.
No kurienes radās tā vēstule? -Nav ne jausmas. Tur bija iekšā nauda.
Viņus izcepināja. -Es to nevarēju zināt.
Stāsti! -Es zvēru.
Man nebija izvēles.
Kāpēc? -Vēstule. Tā bija pavēle.
Pavēle no paša sātana.
Muļķības! -Es zvēru. Es zvēru.
Tā bija rakstīta ar asinīm.
Es domāju, ka zibeni var precīzi notēmēt uz mērķi.
Lai zibens trāpītu, ir vajadzīgs pats zibens...
un enerģija, kuru var vadīt.
Vēl ir vajadzīgs uztvērējs...
metāla elements, kuram jāatrodas uz mērķa.
Šeit.
Piesedz acis.
Vienkārši. -Viss slēpjas metālā.
Denbesu uguns, kas vienā sekundē iziet cauri visam.
Bet šeit nekas nedeg.
Zibens savus upurus neaizdedzina.
Daži no viņiem pat tiek cauri bez neviena ievainojuma.
Zibens šeit bijis tikai kā dzirkstele.
Tas man atgādina cietum Stoneovenā.
Aizmirsti to. -Tas gan.
Ko tu meklē?
Tas viss bija sagatavots.
Viņi bija precīzi visu izplānojuši.
Un kas vēl? -Kas vēl?
Jā tas bija spridzeklis, tad jābūt arī deglim.
Kas bija tanī cepurē?
Cepurē, kas tur bija?
Matu sprādze. -Kas?
Zelta matu sprādze. Sieviešu rotaslieta.
Tā pievilka zibeni. -Kāda veida sprādze tā bija?
Ķīniešu sprādze.
Velns ar mērkaķa galvu. -Velns...
Un ko jūs darījāt pēc tam?
Es? Neko.
Vidoks to gribēja pabeigt viens.
Kāpēc? -Nav ne jausmas.
Varbūt deļ tā gludekļa. Es kļuvu pārāk nervozs.
Ko viņš darīja pēc tam?
Dodiet man kādu pavedienu. -Man viņš jāatrod.
Es varēju to novērst. Nolādēts.
Man vņš bija...
Labi. Es vēl atgriezīšos.
Mēs nekur neesam tikuši, ser.
Viņi redzēja kā Vidoks ieradās, bet nezina kapēc.
Kāpēc viņš nāca tieši šeit?
Kas to lai zina.
Turpiniet izmeklēšanu. Viņi kaut ko slēpj.
Kas informēja žurnālistus?
Mums tas ir jāzin.
Nolādēts, Tauzet, tā mēs pataisīsim par muļķiem paši sevi?
Es vēl neesmu redzējis līķi.
Līķi?
Jā, Vidoka līķi.
Ko jūs domājat, ka es neesmu nekad redzējis līķi?
Vai es varu ar jums runāt? -Nē, netagad.
Labi.
Bet vai par Vidoku jūs nevēlaties parunāt?
Louis Belmonts, Simons Veraldi, kā ir ar viņiem?
Jūs esat vienīgā no Parīzes, kas valkā šādus rotājumus.
Es nesaprotu par ko jūs runājat.
Jūs nogalinājāt Belmontu un Veraldi. Man ir pierādījumi.
Tā esat jūs! Zibens slepkava!
Labi. Es esmu zibens slepkava. Bet kas esat jūs?
Esmu Etienijs Boissets. Žurnālist.
Es izmeklēju Vidoka nāvi.
Jūs neesat āziete. -Jūs gan esat vērīgs priekš žurnālista.
Pie tam runīgs.
Kur ir tā matu sprādze? -Kas?
Es pastāštīsu visu ko es zinu un jūs man to atdosiet.
Norunāts? -Nē, tas ir pierādījums.
Tā pierāda, ka jūs esat slepkava.
Vai es jums izskatos pēc slepkavas?
Es klausos.
Frans, tu mani pazīsti.
Tu nevari mani apsūdzēt par...
Tu tak neieliki to viņu cepurēs?
Prea, nolādēts. Kas ar tevi noticis?
Es nevarēšu tevi ilgi piesegt. Es varu novērst kolēģa uzmanību, bet...
Divas nedēļas atpakaļ es saņēmu vēstuli ar naudu.
Man vajadzēja piespraust sprādzi Belmonta un pēc tam Veraldi cepurēm.
Es izdarīju to ko man prasīja. Es nezinu kas deva naudu.
Un tu pat neiedomājies kāpēc?
Es domāju ka šie cilvēki grib viņus vienkārši iznest cauri.
Un kāpēc ne? Viņi bija bagāti klienti.
Vai vēstules bija draudīgas?
Draudīgas? -Vai tās bija rakstītas ar asinīm?
Nē.
Tās bija iesmaržinātas un glīti rakstītas.
Es pat domāju, ka tā bija sieviete.
Vai tu tās saglabāji? -Kāpēc?
Prea, kas ir nākamais sarakstā?
Kas teica, ka jābūt vēl kādām?
Debess zīme...
Saki kas ir nākamais.
Ernests Laffite, invalīdu patversmes direktors.
Pagaidi. Es iešu tev līdzi.
Ei, ko jūs darāt? -Mierīgi.
Es strādāju perfekta uzdevumā.
Labi. Ko jūs darījāt uz jumta? -Neko.
Man likās, ka es kādu redzēju. Es vedu viņu mājās. Viņa ir slima.
Še.
Bet abas pārējās? -Privātam arhīvam.
Tā nav politiska lieta.
Belmonts un Veraldi, iespējams, bet ne Laffitets.
Tas ka viņi ir ieroču ražotāji, tā ir sakritība.
Viņi visi mira dēļ vienas lietas - atriebība.
Atriebība. Labi izplānota.
Un šī spēla ar zibeni...
Lai viss izskatītos kā debesu sods.
Bet tu redzēji slepkavu un baložus.
Vai tu redzēji kā viņš pazuda zem apmetņa? -Tas bija acu apmānam.
Burvestība? Padomā.
Un maska? -Arī pieder pie atriebības.
Es tā nedomāju. -Spogulis.
Gandrīz kā redzēt pašam sevi. -Tu runā muļķības.
Es viņus labi pazinu. Viņi bija dīvaini, bet nekaitīgi.
Dīvaini? Kā tu to domāji?
Tas ir viss ko tu darīji? -Viņi man nekad nepieskārās.
Ko? Tu gribi teikt viņiem patik citi vīrieši?
Viņi patika savs izskats, savi ķermeņi...
pašu sejas. Viņi mīlēja paši sevi.
Vai tas ir iemesls kāpēc viņi nomira?
Nav ne jausmas. Vidoks tā domāja. Viņš domāja, ka ir kas vairāk.
Ka viņi zināja pārāk daudz.
Protams. Kāds, kas ir pārģerbies. Zibens.
Spoguļmaska. Tas būtu pārāk vienkārši.
Uz kurieni viņš pēc tam devās? Vidoks.
Nezinu. Bet es zinu, ka viņš mira manis dēļ.
Nē, tas notika dēļ izmeklēšanas.
Nē. Viņš strādāja viens. Aizsargāja mani.
Tāpēc arī mira.
Vai jūs viņu ilgi pazināt?
Mister Policist, paskatīsimies cik labs jūs esat.
Atrodi kur to var attaisīt.
Dejotājas noslēpums.
Tas ir šūts uz auguma. Bez pogām un aiztaisāmiem.
Kāda veida...
Kādas bija jūsu attiecības? -Lietišķas.
Mums bija profesionālas attiecības.
Labi, še tev būs.
Vai tas ir joks?
Rīt, tanī pašā laikā.
No kurienes jūs pats esat?
No Santeras. -Nekad neesu par tādu dzirdējusi.
Mazs ciematiņš Provincē.
Vai jūs tikāties ar Vidoku? -Nē, es viņam rakstīju.
Viņš piekrita dalīties savā biogrāfijā.
Biogrāfijā? -Vairāk kā biogrāfijā.
Īsta grāmata. Grāmata par Vidoku.
Un tagad man jāatrod slepkava... pēdējai nodaļai.
Tā es varētu atriebt par Vidoku.
Jūs viņu apbrīnojat? -Es par viņu zinu visu.
Kā viņš izbēga. Kā pievienojās policijai.
Kā viņš aizturējis neskaitāmus noziedziniekus. -Viņš nebija eņģelis.
Necentieties viņu nomelnot.
Viņš nodeva savus draugus, lai tiktu policijā.
Visi to zina. Tas ir manā grāmatā.
Vidoks darīja visu, lai noķertu noziedziniekus.
Viņš domāja savādāk. Viņš jutās vainīgs. Tas deva viņam spēkus.
Tas noveda viņu līdz šai izmeklēšanai.
Viņš bija pārliecināts, ka katram ir savi noslēpumi.
Šie trīs vīri arī mira savu noslēpumu dēļ.
Tu tā arī neko nepateici. Kur viņš devās pēc pansionāta?
Aizmirstiet par to! Jūs to nespēsiet paveikt. - Stāstiet visu ko jūs zināt!
Viņš domāja ka viņi ir perversi. Viņš gribēja iejusties viņu ādās.
Viņš devās tur kur valdīja tumsa un noziedziba.
Uz cietuma apkaimi.
Pateicos, Prea. Paldies jums.
Kā sokas mūsu izmeklēsana? -Kāds ir pazudis. -Kas?
Stiklotavas priekšnieks. Viņa nav.
Viņš slēpjās un strādnieki viņu piesedz.
Tā jau domāju.
Viņš ir kaut ko redzējis un tagad slēpjās.
Viņš ir pārbijies.
Kas ir? -Nekas, nekas.
Atrodiet viņu līdz rītam. -Neuztraucieties.
Neuztraukties!? Belmonts, Veraldi un Laffites ir miruši.
Un Vidoks, mūsu labākais izmeklētājs, arī!
Labākais! Un jūs man sakāt neutraukties?
Ser... -Pietiek!
Parīze ir uz revolūcijas robežas.
Belmonta rūpnīcas vairs nedarbojas. Neviens vairs neražo ieročus.
Ja tās ir politiskas slepkavības, kāpēc nogalināt Laffitu, ārstu?
Tā ir daļa no plāna. No viņu velnišķīgā plāna.
Sargi, tie ir visapkārt cietumam. Ja tur kautkas notiek viņi to pamana.
Un jūs dosieties atpakaļ uz rūpnicu.
Nopratiniet strādniekus vēlreiz.
Es esmu pārliecināts, ka tur kaut kas veel ir. Ejiet! Es pats arī došos.
Ministrs Polignaks ir šeit. Man tomēr būs jāpaliek.
Kustieties!
Silvija, šī nama saimniece.
Kādu baudu jaunais cilvēks vēlas?
Zanzibāras uguns?
Guerandas sals?
Tuksneša vējš?
Atvainojiet, man nav vajadzīga meitene.
Es izmeklēju Vidoka nāvi.
Svētā jaunava Marija.
Miers viņa pīšļiem. -Jūs viņu pazināt, vai ne?
Viņš bija vairāk kā klients. Draugs. -Es gribu uzzināt kas viņu nogalināja.
Kurš to negrib? -Es gribu uzzināt visu līdz pat sīkumam.
Tā būs elle. -Elle.
Viņu interesēja trīs cilvēki. -Belmonts, Laffits un Veraldi.
Viņu bija jūsu klienti? -Nē
Šinī mājā nebija preces, kas viņus interesētu.
Prece, kas bija ļoti reta.
Produkts? Kāds produkts?
Jaunavas. Nevainīgas jaunavas.
Kā viņi tās sauca, tīras būtnes.
Lai darītu ko?
Kā jums liekas?
Es jums neticu. -Tie nelieši ieradās pie nabagiem.
Lai nopirktu viņu bērnus. Kuru šeit netrūka.
Es jums neticu. -Jūs man sākat apnikt.
Aizejiet uz Furet, avīze. Divus kvartālus uz priekšu.
Jautājiet pēc Froissarda. Viņš par to zin visu.
Furet. Froissards. Žurnālists.
Vai skaidrs? -Jā. Pateicos.
Aprilis 15 1830. Perrine Dorin liecība.
Simone Ménand liecība.
Etienne Valmont liecība.
May 3 1830. June 24 1830.
Cietuma apkaime
Ko jūs šeit darāt?
Atbildiet. Ko jūs šeit meklējiet? -Es veicu izmeklēšanu.
Izmeklēšanu? Par ko?
Par Vidoka nāvi.
Jūs? -Esmu viņa biogrāfiķis.
Viņa oficālais biogrāfiķis.
Pazūdiet, muļķa cilvēks. Jūs esat dumjāks par dumju.
Jūs domājat, ka esat tāds gudrs?
Patiesība ir kuce. Ko es tur varu darīt?
Kāpēc jūs nebrīdinājāt policiju? -Es gaidu savu laiku.
Es zinu kas to visu ir savārijis.
Kas iespaidoja trīs perversus vīriešus.
Vai esat pārsteigts?
Vidoka nāve pārsteidza arī mani. Savādāk viss jau būtu skaidrs.
Vidoks un es bijām uz viena ceļa.
Kāda ceļa? -Fabrika.
Stikla fabrika? -Jā.
Un saistība ar zibeņiem?
Slepkavas? Un jaunavas? -Pārdot noslēpumus!?
Es ierados tur pēc viņa nāves.
Tāpēc es arī pirmais to publicēju.
Froissards, ātrākais rakstnieks Parīzē.
Vai jūs esat jucis? Tā nav konkurence. Tā taču ir slepkavība.
Viss kārtībā?
Jā, es dodu padomu jaunam zēnam.
Nav īstais brīdis.
Jūs mums esat vajadzīgs. Nāciet.
Viss kārtībā. Tūlīt nākšu.
Es zinu kāpēc jūs nebrīdinājāt policiju.
Jums nav nekā konkrēta. -Fakti.
Nepilnīgas liecības. -Man ir liecinieks.
Dzērāji. Alkaholiķi.
Man ir pirmklasīgs liecinieks. -Kurš?
Es pats.
Es labprat kļūtu par mūku, bet tur bija sagatavotas tādas orģijas.
Es jums neticu. -Paprasiet Marinei Laffite.
Marine Lafitte? - Doktora sieva.
Kur es viņu varu atrast?
Nav vērts. Viņa vairs nerunā.
Viņa ir mirusi? -Gandrīz.
Opijs, manu zēn. Opijs.
Viņu pieveicis opijs.
Kopš vīra nāves viņa nav iznākusi no mājas.
Nemaz necentieties. Tas jums nav pa spēkam.
Vai jūs veidojat kādu sazvērestību?
Un? -Nekā.
Vai jūs atradāt bleizeru? -Nē. Viņi neko nezina.
Vai arī viņi baidās.
Es runāju ar Polignaku.
Kārlis X atcēla preses brīvību.
Nolādēts. -Kā jūs jau teicāt.
Ko tad jūs cerējāt?
Sacelšanos.
Iedzīvotāji iznāktu ielās un mums būtu kaut kur jāpaslēpjas...
pašiem savos cietumos un gaidīt pēc palīdzības.
Labi, laidiet viņus vaļā. Tas nav viņu interesēs.
Mēs meklējam adatu siena kaudzē.
Un cietuma apkaimes sargi?! Vadība?
Mēs padodamies.
Rīt mums būs jau citas problēmas.
Kādi komentāri... -Ko?
Bērni no stiklapūstuves runā par kaut ko dīvainu.
Par kaut ko kās šeit bieži parādās... Nu?
Viņi stāsta par kādu briesmonu stiklapūstuvē. Par spoku.
Par radījumu ar spoguli sejas vietā.
Varbūt ka tam ir kāds sakars?
Savādi. Apkaimes leģenda. Kautkas vai kāds, kas biedē ļaudis.
Kad notiek noziegums, ļaudis vienmēr izdomā ko dīvainu.
Vistīrākā māņticība.
Vai tas ir viss?
Es domāju...
Varbūt mēs visu laiku bijām uz nepareizā ceļa.
Varbūt šim radījumam ir kaut kāds sakars ar slepkavībām, ar Vidoku.
Jūs esat pie pilna prāta?
Jūs ticat spokiem?
Ejiet izgulieties, Mr. Tauzet.
Man šis strupceļš ir apnicis.
Ejiet izgulieties!
Tuvākājās stundās, tas nebūs spoks, kas uzbruks.
Marine Laffite?
Jūs esat Marine Laffite?
Ko jūs gribat? -Man nav laika pieklājībai.
Esmu reportieris. Izmeklēju Vidoka slepkavību.
Vidoks tika nogalināts...
Kāpēc jūs smejaties?
Tāpēc, ka tā bija mana vaina.
Kā? -Jūs nesaprotat?
Jūs nesaprotat, ka tā biju es, kas nodeva viņu nezvēra rokās?
Kāds nezvērs? Pastāstiet.
Kad jūs redzējāt Vidoku? -Pirms divām dienām.
Savā salonā. -Turpiniet.
Jūs gribat mirt? -Es gribu zināt kas notika.
Papriekšu manu devu. -Nē.
Kas šeit maksā?
Viņš nāk, viņš nāk.
Stāstiet.
Viss sākās ar Ernestu un viņa dusmām.
Dusmām uz kādu kas mīl tikai sevi.
Un kurš baidījās no vecuma.
To var arī tā iztulkot.
Jūsu vīrs bija pervers švīts. Viņu interesēja jaunavas.
Klusējiet. Jūs neko nezināt.
Ernests rūpēja savs izskats vairāk par visu.
Viņš sevi uzskatīja gandrīz kā par mākslas darbu.
Bet vecums darīja savu.
Viņš ne par ko citu vairs nerunāja. Viņš mani pat vairs neievēroja.
Svarīgas bija tikai viņā āda un krokas sejā.
Visas šīs lietas viņu pazudināja.
Un katru nakti viņš satikās ar abiem pārējiem.
Belmontu un Veraldi?
Vienu nakti es viņam izsekoju.
Ar šo mūsu āda izskatīsies jaunāka.
To pašu tu teici arī pagājušo reizi.
Ko jūs gribāt panākt ar šo?
Laiks paliek laiks.
Kaukāds aburts pulverītis...
jūs domājiet, ka tas jums spēs atgriezt jaunību?
Man ir priekšlikums.
Kojūs varat piedāvāt? -To ko jūs meklējat.
Mūžigu jaunību.
Ko?
Dzīvības eleksīru.
Muļķības. Nevienam tas nav pa spēkam.
Nevienam, izņemot mani.
Ko jūs par to gribat?
Man vajadzīgs materiāls.
Piegādājiet man to un jūs dabūsiet eleksīru.
Kāda veida materiāls?
Jaunavas.
Nevainīgas jaunavas.
Tīrākie radījumi.
Viņi sagādāja viņam tās? -Kāpēc ne?
Tas nebija nekas seksuāls? -Seksuāls?
Viņiem tas prieciņš jau bija garām. Par to esmu pārliecināta.
Nē, tās nebija izprieces ar meitenēm.
Tas bija darbs, kurš bēga no laika.
Bet kas bija tas vīrietis maskā? -Alķīmiķis.
Kas? -Alķīmiķis.
Nemiera gars, kas mitinājās kautkur cietuma apkaimē.
Un caur spoguli viņš izsūca savus upurus.
Nesmejieties, nesmejieties. Viņam noteikti bija dzīvības eleksīrs.
Un priekš tā viņam bija vajadzīgas jaunavas.
Madam, šī inde jums aptumšo prātu.
Es nezinu kāpēc jūsos klausos.
Tāpēc, ka jūs esat baidaties. Tā pat kā es, tā pat kā Ernests.
Tā pat kā visi. -Jūs murgojat.
Uzmanieties. Kad jūsu atspulgs pazūd jūs esat pagalam.
Jūsu dvēsele ir zudusi. -Jūs esat jukusi.
Gāja nedēļas.
Ernest un abi pārejie turpināja piegādāt jaunavas.
Viņš tās kaltēja.
Es gribēju to izbeigt.
Jā, es to gribēju.
Bet opijs bija pārāk stiprs. Stiprāks par visu pārējo.
Ernestu sāka mocīt sirdsapziņa.
Kādu nakti viņs teica pietiek.
Astoņas piegādes un vēl nav eliksīra.
Jūs melojāt.
Jums nav noslēpuma, nav eleksīra. Nekā.
Jūs esat... pats nelabais.
Vēl. Man vajag vēl.
Nē. Pietiek.
Man vajag vēl.
Tonakt viņš man pastāstija visu. Viņi vairs nepiegādāja meitenes.
Tāpēc aļķīmiķis viņu nogalīnāja?
Pēc Belmonta un Veraldi bija viņa kārta.
Jūs to izstāstījāt Vidokam? -Jā.
Ko viņš darīja? -Kāpēc viņš nenāk?
Ko izdarīja Vidoks? Ko viņš izdarīja?
Viņš paņēma mūsu zirgus. -Kāpēc?
Viņš domājā, ka zirgien jāzin ceļš uz labaratoriju.
Jāzin? Kāpēc? Atbildiet.
Atbildiet. -Astoņas piegādes. Jūs protat skaitīt?
Zirgi zināja ceļu.
Kur ir labaratorija? Kur tā ir?
Ejiet prom. Ļaujiet man... -Kur tā ir? Atbildiet.
Ja es zinātu, es sen jau būtu mirusi.
Es tūlīt pabeigšu.
Reliģija, baumas, māņticība.
Leģenda.
Viena no vecākām leģendām.
Alķīmiķi nogalinājis viņa māceklis.
Visi neatklātie noziegumi ir viņa roku darbs.
Daži saka, ka viņam nav sejas, bet citi, ka viņam ir visas.
Citi dēvē viņa seju par spoguli, kas izsūc dvēseles.
Kurš ierauga sevi maskā, zaudē savu dvēseli.
Atveriet.
Man ar jums jārunā, ser..
Ko jūs šeit darāt?
Etienne Boisset. Vidoka biogrāfiķis. Es izmeklēju viņa nāvi.
Tas gandrīz ir labāk.
Apcietiniet viņu.
Sakiet, ko jūs šeit datrāt?
Mani vīri stāstija par kādu līdzīgu viņam. Cilvēku kuru redzēja uz ielas.
Ser, skatieties.
Ko es jums teicu? Vidoks izmeklēja alķīmiķa lietu.
Nolādēts. Tātad viņš eksistē.
Tā nav leģenda. -Es paskaidrošu.
Viss ir skaidrs. Pat ļoti skaidrs.
Vidoks dzinās pakaļ viņam...
un alķīmiķis iegrūda viņu šahtā.
Varbūt... -Kā gan citādi?
Paklausieties ko es jums teikšu.
Pieņemsim, ka alķīmiķis ir atbildīgs par zibeņiem. Un alķīmiķis ir pats Vidoks.
Es nesaprotu.
Zibens, slepkava, maska.
Vai kāds cits to varētu paveikt?
Un tas izskaidro arī visus šos instrumentus...
un maska šeit, ko? Ne!
Un Vidoks pats ieleca šahtā? -Klausieties.
Vai arī viņš inscinēja pats savu nāvi.
Mēs tikai atradām pelnu kaudzīti.
Skaistas beigas priekš šāda manipulatora.
Atļausiet, ser, bet tas izklausās...
nedaudz saputroti. -Klausieties.
Klausieties.
Vidoks un alķīmiķis ir divas dažādas personības. Es varu to pierādīt.
Izskatās, ka viņš labi pārzin šo lietu.
Kādi pierādijumi?
Atlaidiet mani.
Vidoks cīnījās ar alķīmiķi, kad mira Laffite.
Man ir liecinieks.
Un visi šie instrumenti? -Vidoks ir zinātnieks.
Viņš strādāja pie formulām uz papīra.
Un kas no tā? Un šīs visas ir dekorāciojas?
Kurš teica, ka alķīmiķis ir viena personība?
Jūs esat jucis.
Aiz maskas varēja būt divi cilvēki.
Vidocks un otrs briesmonis.
Kaut vai Nimiers.
Jūs neesat savā prātā.
Neuztraucieties. Viss kārtībā.
Do you take...? -prove.
Take it easy okay?
And calm down now.
what does this has to mean?
Where do you come from?
He carries a mirror, Doesn't he?
On the place of his face there is a mirror.
How did you escaped? How?
What did he do?
What does he do with de girls? What does he do?
Where is his lab?
What dirty tricks.
Bastard.
I know the secret of the monster. The mirror is alive.
The mask is an energiereceptor...
Some kind of pump.
The alchemyest steals the souls...
on the moment that he Killes his fictem.
He locks them up trough his mask...
and he feeds himself with it so he doen't get older.
The achemyest uses the virginity blood...
for the glass of the mirror.
It is the pureness of the blood...
that gives him life.
If i'm right, i know where he is.
The killer doesn't make the mask himself, only the material.
Hij has an accomplice. A glasscraftsman. I know where he is.
In the glassblazery of the arsenal.
And, asshole? Working?
Where did you get that? And always snuffling around?
Atleast i'm searching.
And me? You think i did nothing?
I started all over.
Calm down. I started all over.
What does that change? What do you know that i don't know?
I know why Vidocq was in the blazery.
I know who he was chaseing. And what his goal was.
Do you talk about the alchemyest?
You are behind. Now you have to find his accomplicee.
Do you meen the glassblowers?
Yes. He saw everything.
He was there when Vidocq died. -What?
Tonight i talked with the blowers.
I knew they where hiding someone. And they understood that they had to talk.
in exchange for my protection.
Is he going to tell everything? -He doesen't have a choice.
It is me or the algemyest.
Are you going there? -You understand everything.
Take me with you . -You want to go with us?
Take me with you. I also want to nail the alchemyest.
Also I want to revenge Vidocq.
We are going. -Where to?
Where nobody is looking yet. In the glassblazery.
With Froissard with us we're with two.
And that dork is always to fast for us.
And the alchemyest, who killed al the witnesses, is following him.
It is almost his turn. And we'll lose him.
No, my lord. -I know where he is.
With Nimier.
They have found the blower.
It is time for the truth.
Put this on. For the gasses.
We used poisened material.
Tell everything that you saw.
Don't be afraid. They are here to protect you.
He said he was looking for the devil.
But he was it himself.
He wants a new mask. He brought the materials.
When does he come back?
When?
He is here. -What?
In the coolchamber.
The mask is done. He must be there. I may not enter there if he...
wait!
If i must die, i want to see your face.
Vidocq dying voluntary? Impossible.
I swear that i saw that.
When he saw his face, he threw himself in the well.
Did you see his face?
No, i only saw his back.
Damned, all that for nothing. This was my last change.
Police officer.
You haven't lost anything. Nobody know's anything. Nobody saw anything.
Nobody will ever know who the algemyest is.
Is that so?
I want to see your face.
It is not because of your face that i let you go.
It is cause of what i saw in the mask.
When they pulled me out, i was supposed to be dead.
Death for everybody.
They'd hidden me and took care of me.
I let Nimier come.
I knew it was you who was walking behind my dead body.
which disguise is beter then Etienne?
Fucking mask.
Nimier.
Leave him for me. He's stuck.
Bastard.
I want to see the dead body. Let me see it.
I wanted to see you.
I wanted to be sure it was real.
Damned. I rather pass on something like that.
And now?
It is done. the people march to the Louvre...
And Karel X is on the run.
Is that going to change anyting?
For them i don't now. Everything is arranged for me.
Why? -In the best case, The Prison.
The worst, the guillotine. or visa versa.
Vai jūs taisies atstāt Franciju?
No, I'll take my responsibility.
After all we have been through...
Nolādēts. Kā tas viss varēja notikt?
Veltīts mūsu draugam Jean-Franeois Mallam.